Översättning: Zambal
www.divXsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet
Jag minns när jag var liten.
Så liten att jag inte ens nådde över bordskanten.
Vi hade en snöglob...
...och jag minns pingvinen som bodde i den.
Han var alldeles ensam, och jag oroade mig för honom.
Ingen fara, han har det bra därinne. Han är fast i den perfekta världen.
FLICKAN FRÅN OVAN
Titta, Susie Q.
TOLV ÅR SENARE
Jag minns att jag fick en kamera på min födelsedag.
Jag älskade hur fotot kunde fånga ögonblicket...innan det försvann.
Det var det jag ville bli... En naturfotograf.
När jag blev äldre skulle jag leta upp elefanter och noshörningar.
Men för tillfället fick jag nöja mig med Grace Tarking.
Det är märkligt vilka minnen som dröjer sig kvar.
Jag minns att vi åkte till avfallsgropen hos Connors.
Det var nåt speciellt med att se hur jorden slukade saker.
Och jag minns flickan som bodde där... Ruth Connors.
Barnen i skolan sa att hon var konstig.
Nu vet jag att hon såg saker som ingen annan såg.
Ett, två, tre!
Jag minns också det värsta som nånsin drabbade vår familj.
Hjälp! Mamma?
Var är du?
Dagen då min lillebror slutade andas.
-Vad har hänt? -Han svalde en gren.
Se upp!
Förlåt!
Buckley.
Du mår bra.
Och jag minns ljuset i mina föräldrars ögon... Lättnaden.
Vi var inte såna...
...såna där som drabbades av olyckor utan anledning.
Buddister säger att den som räddar nåns liv...
Mormor spådde mig ett långt och lyckligt liv, då jag räddat min bror.
Som vanligt hade hon fel.
Jag heter Salmon, som "lax" på engelska. Susie är mitt förnamn.
Jag var 14 år då jag mördades, den 6 december, 1973.
Det hände innan man efterlyste försvunna barn på mjölkpaketen-
-eller gjorde det till huvudnyhet på TV.
Det var på den tiden då folk inte trodde att nåt sånt kunde hända.
Där är det ju.
Vem är han? Gillar han dig lika mycket som du gillar honom?
Han är sistaårsstudent.
-Han vet inte att jag finns. -Han är söt.
Sluta nu, mormor.
Du är säker nu. Han är i skivaffären.
Jag var inte säker. En man från grannskapet hade ögonen på mig.
Om jag inte varit så distraherad, hade jag förstått att nåt var fel.
För jag brukar få kalla kårar av sånt.
Men jag var för upptagen med att beundra längden på hans ögonfransar.
Jag räknade dem alla på biblioteket, då han läste om Abélard och Héloïse...
Världens sorgligaste kärlekshistoria.
Har du kysst honom än?
Varför inte? Ni gillar varandra, vad är problemet?
Tänk om jag är dålig på det.
Min första kyss var med en vuxen man.
-Du skvallrar väl inte? -Självklart inte.
-Hur var det? -Kyssen? Fantastisk, vacker, härlig.
Jag förstod det inte först, men en sån kyss...får man bara en gång.
Susie...
Njut av livet.
Det var förresten inte mr O'Dwyer. Även om han ser ganska suspekt ut.
Men han skulle aldrig göra nån illa.
Hans dotter dog ett halvår efter mig.
Hon hade leukemi. Men jag såg henne aldrig i min himmel.
Titta på mig.
Min mördare bodde i grannskapet.
Jag fotade honom en gång när han pratade med mina föräldrar om blommor.
Jag tänkte plåta buskarna, men han kom i vägen.
Han dök upp från ingenstans och förstörde bilden.
-Han förstörde många saker. -Vad har du fotat, älskling?
Allt!
Okej, då var det dags.
-Clarissa är förälskad i dig. -Vem är Clarissa?
Du vet, blont hår, jätteblå ögonskugga.
-Hennes pappa äger en restaurang. -Den långa tjejen?
Hon är inte lång, hon har platåskor.
-Hon vet inte att du är ekonom... -Du får det att låta negativt.
...eller att du bygger flaskskepp.
Kände mamma till din besatthet innan ni gifte er?
Hobbys är hälsosamt och man kan lära sig saker.
Som vad?
Som att man avslutar det man påbörjat.
Man slutar inte även om man måste börja om.
Det får ta den tid det tar. Så är det, så gör man. Helt normalt.
Farfar lärde mig, och nu lär jag dig.
-Vi skapar nåt speciellt. -Jag vet.
Du är min styrman, Susie Q.
-Allt det här kommer att bli ditt. -Maten är klar.
Vänta lite. Beredd?
Håll stadigt.
Okej, sätt igång.
Har du sett nåt så vackert?
Kom nu.
Otroligt. Se så här ser ut.
-Du måste städa här ikväll. -Jag ska.
Mamma, vi måste framkalla de här.
Har du använt dem allihop?
Vet du hur dyrt det kommer att bli?
Nej, det kommer inte på fråga.
Nähä, det var den karriären det.
Var inte så melodramatisk. Hon har använt alla filmrullar hon fick.
-Alla? -Varenda en.
Det är brottsligt att vara kreativ i den här familjen.
Vad säger du? Ska vi betala för en i månaden?
En rulle i månaden?
Jag kommer att vara medelålders innan jag får se mina foton.
Vi har 24 filmrullar. Framkallningen kostar närmare 72 dollar.
-Inte är vi orättvisa? -Älskling.
-Är vi? -Det är därför jag älskar dig.
-Kan ni sluta med det där härinne? -Ja ja, som du vill.
Ät nu.
-Cementbilar har inga sirener, pucko. -Kalla honom inte för pucko.
-Låt cementen stanna på tallriken. -Cement? Det är ju min gröt.
-Hej då, pappa. -Hej då, på er.
Susie!
-Vad är det? -Din nya mössa.
-Jag trodde du hade slutat sticka. -Nej. Vill du också ha en?
Glöm inte att sätta på dig vantarna.
Susie, ta på dig mössan, det är kallt.
-Du, smurfen. -Håll käften.
Du passar i den.
Det här är höjden av förnedring.
Snabba på, vi är sena.
Othello? Det låter som en myt.
Han såg löjlig ut i sitt svarta smink.
-Vem? -Han med två förnamn.
-Lawrence Oliver. -Vilken tönt.
-Clarissa, vi sticker. -Jag pratar med Susie.
Jag har väntat i timmar på att din skitlektion ska ta slut. Vi drar.
Trevligt att träffa dig också, Bryan.
-Kommer du, eller? -Ja.
Hej, Susie.
-Hej, Ray. -Vad tyckte du om "Den svarte"?
Vem?
Othello.
Det var...
...fantastiskt. Jag menar...helt otroligt.
Jag älskar den pjäsen.
Ytterligare en sak vi har gemensamt.
Vad har vi mer gemensamt?
Vet du inte det?
Skit.
-Det är lugnt. -Låt mig hjälpa dig.
Dumma böcker. Jag läser dem inte ens.
Vad gör du på lördag?
-Är du verkligen från England? -Ja.
Du är bedårande, Susie Salmon.
-Glöm det. -Det är ju skamlöst.
Lyssnar du? Modellen här har inga bröst.
Inte mun eller ögon heller, ändå skulle vi rita ansiktet.
Dina anatomiska tillägg gjorde din klasskamrat väldigt upphetsad.
Han stal dem!
Ja, och nu hänger det bilder av nakna kvinnor i hela skolan.
Rör på påkarna.
-Får jag tillbaka min teckning? -Verkligen inte.
Hörde ni mig inte? Stick!
Kom till köpcentret kl. 10 på lördag.
-Var? -I lusthuset.
-Hej. -Pappa!
Du stryper mig, ge mig luft.
-Är allt bra? -Tvätta händerna, Buckley.
Är inte Susie med dig? Hon är sen.
-Lindsey, var är din syster? -Hon är med filmklubben.
Vad blir det för mat?
Typiskt.
Hoppas att det var läxorna.
Du tillhör familjen Salmon, va?
-Ja. -Minns du mig?
Jag bor på samma gata som du, i det gröna huset... Mr Harvey.
-Hej. -Hej, hur mår du?
-Hur är det med dina föräldrar? -Bra.
Bra, hälsa från mig. Det var verkligen bra att vi träffades...
Jag har byggt en sak här borta som jag vill att du ska se.
Jag måste faktiskt gå hem.
Okej...
Jag har lagt ner mycket tid och ville verkligen visa det för nån.
Strunt samma. Jag visar grannungarna istället. De kommer att gilla det.
-Verkligen? -Absolut... Det är verkligen häftigt.
Det tar bara ett par minuter.
Du är väl försenad i vilket fall?
-Jag ser inget. -Inte?
Du måste vara mer observant.
Vad är det?
-Jag har tvättat händerna. -Bra. Torkar du dig på mig?
-Inte bönor. -Vad?
-Bara en. -En böna?
Fint, va?
-Vill du ha en kotlett? -Ja, tack.
-Titta vad duktig din syster är. -Men hon är ju äldre.
Jag byggde det åt er barn. Ni kanske kan ha det som klubbhus, eller nåt.
Vill du vara den första att pröva?
-Får jag? -Absolut. Det blir kul.
Både majs och bönor...
-Ät upp så får du se på TV med mig. -Nej, tack.
Jag lägger upp lite.
Så där ja.
Vad häftigt.
Hon gillar inte bönor, så hon får inga.
Lägg på fler, och få henne att äta dem.
-Varför slipper hon bönor? -Hon ska få.
-De är ju jättegoda. -Titta nu...
Karl-Alfred äter inte bara spenat, han äter bönor också.
Känn dig som hemma.
Det här är riktigt häftigt.
Ja, jag tänkte att ni ville ha ett eget ställa att vara på.
Sätt dig.
-Tycker du om det? -Ja.
Tror du att hon är kvar på köpcentret?
-Ja, hon är nog med Clarissa. -Hon borde höra av sig.
En 14-åring vet hur en telefon funkar.
Jag håller med. Jag ska prata med henne.
Det finns massa saker här, små gosiga djur...
...och spel, det brukar ungar gilla.
Stearinljus och fina små statyetter.
Jättefint, och lite krimskrams.
Ja, du ser.
Fint med ljusen och så, va?
Det finns en regel...
Tillträde förbjudet för vuxna.
Vilken söt mössa.
Vill du ha nåt att dricka?
-Jag måste faktiskt gå nu. -Nej, var inte oartig.
Du måste uppföra dig.
Det är också en regel.
Det är varmt här.
Känner du dig varm? Du kan ta av dig jackan om du vill.
Du är väldigt söt, Susie.
Tack.
Har du nån pojkvän?
Inte? Jag visste att du inte var som de andra flickorna.
Mr Harvey?
Visst är det mysigt här nere, va? Lite speciellt?
Ja, det känns väldigt speciellt.
-Jag måste gå. -Jag vill inte att du ska gå.
Jag ska inte göra dig illa.
Ring direkt om du ser henne, tack.
-Hon är inte hemma hos Steads. -Var är nycklarna?
-Var är de? -I skålen vid dörren?
Vart ska du? Kan du inte vänta?
Vänta tills polisen kommer.
Håll dig vid telefonen.
Nu ligger hon riktigt illa till.
Gå och lägg dig, gumman.
Det här är min dotter, hon är borta. Har ni sett henne?
-Nej, jag har inte sett nån. -Har du sett den här flickan?
Ledsen, polarn.
Snälla titta här. Hon har inte kommit hem från skolan.
Har ni sett henne? Titta åtminstone!
Susan har varit borta i...fyra timmar?
Vi kallar henne Susie. Ja, drygt fyra timmar.
-Är det första gången hon rymmer? -Hon har inte rymt, hon saknas.
Några problem hemma?
Familjeproblem, eller så?
Nej, inte alls. Hon är ett lyckligt...barn.
-Det har aldrig hänt förut. -Jag förstår, jag bara...
Hon kommer alltid hem. Inget har hänt här. Hon är försvunnen.
Pappa?
-Ursäkta. Jag bor i närheten... -Pappa!
Pappa!
Kan jag få en lista på hennes vänner? Med namn och kontaktinformation.
-Beskrivning på vad hon hade på sig. -Det kan jag säga med en gång.
Hon hade en stickad yllemössa...
Mamma, pappa!
Hon hade rosa vantar och en beige skolväska.
Mamma?
Nej!
Spärra av området!
Sätt upp tejp runtom innan hela grannskapet kommer hit.
Sätt upp ett huvudkvarter i skolan.
Vad är det?
Vi har funnit några bevis på majsfältet bakom skolan.
Det var ett hålrum i marken. Mest bråte från trasiga lådor.
Troligen rester från nån typ av bygge.
Och Susie?
Vi har inte hittat henne.
Är inte det bra?
Ni hittade bara mössan. Hon kanske inte ens har varit där.
Visst kan det vara så?
Vi har även funnit blod...
...väldigt mycket blod.
Jag är ledsen.
-Vi ska klara det här. -Hur då?
Jag ska ta hand om oss, och se till att allt blir bra.
Det går inte.
Vi måste hitta henne. Jag lovar att vi ska få hem henne igen.
Ring om det är nåt, eller kom förbi polisstationen.
-Tack för hjälpen.
-Mr Harvey? -Ja?
Kriminalpolis Len Fenerman.
-Kan ni svara på några frågor? -Absolut. Kom in.
Jag vet så klart varför ni är här. När nåt sånt här inträffar...
...är det lätt att känna skuld.
Varför såg, eller hörde jag inget?
För flickan måste ju ha skrikit.
-Får det lov att vara? -Nej, tack.
Försök tänka tillbaka. Hon hade en blå jacka...
...liknande den här.
-Den här jackan? -Den mörkblåa.
Nästa bild visar byxorna hon bar.
Nej, det ringer ingen klocka.
Men ni var hemma?
-När var det? -Förra onsdagen.
Förra onsdagen...
Ja, jag var hemma hela dagen.
Jag var nog iväg för nåt ärende...
...men jag var här större delen av dagen.
Okej, bra. Tack så mycket.
-Är ni gift? -Skild.
-Men ni har barn? -Nej, jag önskar att jag hade.
-Gör det nåt om jag tittar? -Nej.
Jag bygger allt själv. Takpannor, möbler och alla små ting.
Vitrinskåp också, men sånt används ju knappt längre.
Jag lägger nog ner för mycket tid. Jag är lite av en perfektionist.
-Det märks. Fantastiskt hantverk. -Tack.
Jag provade nåt nytt och upptäckte en talang som jag inte visste att jag hade.
-Vad finns under trappan? -Det är källaren.
Pappa?
Hon är död, va?
Jag gled iväg.
Det var så det kändes.
Livet flydde mig.
Men jag var inte rädd.
Men så mindes jag...att det var nåt jag var tvungen att göra.
Nånstans jag var tvungen att vara.
Ray?
Ray!
Ray, vänta!
Ray!
Om jag hade blott en timme av kärlek...
Om det var allt jag skulle få...
En timmes kärlek...i detta jordeliv...
"Så skulle jag giva den timmen till Dig. -Den svarte"
-Är du "Den svarte"? -Hur så?
Jag tror att det här är din.
-Var har du fått tag i den här? -Jag hittade den.
Jag skriver också poesi. Du är rätt duktig.
Har du ingenstans att ta vägen?
Du saknar henne, eller hur?
Jag har aldrig förstått vad död betyder.
Jag trodde att det betydde att man består... Nerfryst.
Det betyder borta. Hon är borta.
Tänk om hon inte är det...
Tänk om hon fortfarande är här.
Hjälp!
-Du ska inte göra så. -Va?
-Vem är du? -Flickan såg dig...
-Jag tror våra händer möttes. -Det är det enda som krävs.
Nu får hon dras med dig för alltid.
Man ska inte se bakåt, man ska fortsätta framåt.
Kom tillbaka. Vänta! Vem är du?
Jag heter Holly. Holly Golightly.
-Det låter inte som ett riktigt namn. -Jag har lånat det.
-Man kan göra det här uppe. -Här uppe...i himlen?
-Du är rolig. -Hur så?
Vi är inte i himlen än.
-Vad är det här för ett ställe? -Det är inte bara ett ställe...
...men inte heller det andra stället.
Det är lite av dem båda.
-Vad är det där? -Det är dit vi ska.
Holly sa att det fanns en vidsträckt himmel ovanför allt vi kände till.
Där det varken fanns majsfält, minnen, eller nån grav.
Men jag såg inte framåt än...
Jag tittade fortfarande tillbaka.
Du kan inte återvända.
Vem är du?
Det är över. Kom med mig.
Jag känner dig inte. Varför är du här?
Du måste släppa taget om jorden.
Du är död, Susie. Du måste ge dig av.
Jag måste ta mig hem.
Pappa!
Min mördare började känna sig säker.
Han visste att folk ville gå vidare. De behövde glömma.
Han fann ro i tanken att ingen misstänkte honom.
Men det fanns en sak han inte förstod.
Han förstod inte hur mycket en far kan älska sitt barn.
Pappa.
Allt kommer att bli bra nu.
Min pappa vet att jag är här.
Jag var fortfarande hos honom.
Jag var inte försvunnen, nerfryst eller borta.
Jag levde...i min egen perfekta värld.
Pappa...
Jag såg Susie.
Hon kom in i mitt rum... och kysste mig på kinden.
Kom hit, killen.
Jag har också sett henne.
Pappa... Jag tror att hon hör oss.
Hon har använt alla filmrullar...
Det är brottsligt att vara kreativ...
Ska vi betala för en i månaden?
En rulle i månaden?
Jag har dem.
Titta, några är riktigt bra.
Varför framkallar du inte alla? Det där med en rulle i månaden...
...är riktigt knäppt. -Varför det?
-Varför dra ut på det så? -Vi hade ju ett avtal.
Det finns inget avtal, Jack.
Jag var tvungen att ringa... Susie skulle aldrig följa en främling.
Det måste vara nån hon känner. Nån i närheten.
Jag har några namn åt dig.
-Ronald Driver. -Har du en adress?
Jag har ännu ett namn. En portvakt, Michael Gitchell.
Här är en skum typ. Gary Davis. Han jobbar på renhållningsverket.
Jag har adressen här. Kan jag åka dit och kolla själv?
-Har ni kollat in Brent Peretti än? -Vem?
-Jag har en kreditupplysning på honom. -Vi håller på för fullt, okej?
-Jag har en till... -Lita på mig. Vi ska ta honom.
-Hej, jag tänkte just ringa. -Jag fick dina meddelanden.
Jag har varit på folkbokföringen.
Du tittar på de uppenbara gärningsmännen.
Dömda brottslingar, våldtäktsmän. Jag förstår varför.
Men jag tror att du fokuserar från fel håll.
Herman Stolefish, på andra sidan gatan. Han verkar normal, men Len...
-Snubben bär vuxenblöjor. -Herman är 80 år.
-Jag såg honom med en kundvagn full. -Han har prostataproblem.
Vi måste byta infallsvinkel. Studera familjehistorik.
-Brottsmål, psykiska problem... -Det förändrar inget.
Skatter... Man kan ta reda på mycket baserat på deklarationen.
Kan du sluta nån gång? Kan du inte bara låta det vara?
Det har gått elva månader och du har forskat en del på egen hand, men...
Hon mår inte särskilt bra. Hon behöver hjälp.
Hon behöver nån som kan hjälpa henne igenom det här.
Mormor är här!
Vad gör min mamma här?
Vi är oroade. Din mor erbjöd sig att hjälpa.
-Bjöd du hit henne? -Raring.
-Hej, mamma. -Se på dig. Äter du ordentligt?
-Var det allt? -Det där var mitt smink.
-Du är så stilig. -Lindsey, ska du inte hälsa?
Den ungen hatar mig. Så...vad vill du ha?
-Jag har slutat dricka. -Där har vi svaret på dina problem.
-Är vi fortfarande en familj? -Självklart.
-Er mor krisar, er far är ett vrak. -Vad är då du?
Det är jag som bestämmer.
Han gick i skogen, på jakt efter ett byte.
Då ser han nåt, och siktar med bössan.
Plötsligt är där ett stort rökmoln, han ser ingenting.
Röken kommer från bössan, han har inga fler skott. Så han flyr.
Du tillhör familjen Salmon, va?
Mormor, jag vet var Susie är.
-Susie är i himlen. -Lindsey säger att himlen inte finns.
Nåja, då är hon väl död.
-Du kanske också dör snart. -Varför säger du så?
För att du är gammal.
35 är inte gammalt. Du har sniffat för mycket nagellack.
Förresten kommer inget att hända mig. Vet du varför?
För att jag tar min medicin varje dag.
Mormor...
Hon är här. Susie... Hon är mittemellan.
Jag var i den blå horisonten, mellan himmel och jord.
Dagarna var oföränderliga, och varje natt drömde jag samma dröm.
Lukten av fuktig jord. Skriken som ingen hörde.
Ljudet av mina hjärtslag, som hammarslag mot kistlocket.
Jag hörde ropen, de dödas röster.
Jag ville följa dem, för att hitta en utväg.
Men jag kom alltid tillbaka till samma dörr.
Jag var rädd.
Jag visste att om jag gick in...
...skulle jag aldrig komma ut igen.
Min mördare kunde leva i ögonblicket, under en mycket lång tid.
Han kunde suga näring ur minnet, om och om igen.
Han var ett monster... Utan ansikte, utan gränser.
Men så kände han, hur tomheten kom tillbaka...
...och begäret växte i honom igen.
-Gå. -In hit?
När sommaren kom, såg han unga par som smög in i majsfältet.
Han började följa dem, och titta på.
Kommer du och lägger dig?
Ja, om en stund.
-Har Buckley ritat? -Det är vårt hus, polishuset och du.
Du fick bli polischef.
Jag har gått upp 15 kilo. Det är faran med kontorsarbete.
Slå dig ner.
Det är min vardag. Jag har inget äktenskap. Jack sover i arbetsrummet.
Du måste försöka komma vidare. Du har inget val. Du kan inte ge upp.
-Det där är till matlagning. -Du måste lära dig att leva med det.
-Det gör jag ju! -Du går aldrig in i Susies rum...
Du har ett gravmonument mitt i huset.
Älskling, tror du verkligen att du kan stänga inne smärtan?
Mamma åkte så långt bort hon kunde.
Hon fick jobb på en liten gård utanför Santa Rosa.
Det var ett hårt arbete, men det gjorde henne inget.
Om nån frågade, sa hon att hon hade två barn.
Lindsey, som alltid sa att hon inte trodde på kärleken...
...hittade den ändå.
Där var den... Stunden jag aldrig skulle få uppleva.
Min lillasyster hade växt om mig. Hon höll på att bli vuxen.
Vad är det? Jag trodde att du skulle bli glad.
Jag är glad.
-Jag är jätteglad. -Så varför gråter du?
-Tror du inte hon ville kyssa honom? -Det ville hon.
Hon ville verkligen kyssa honom.
Jag fanns alltid i närheten av Ray.
Jag fanns i luften omkring honom.
Jag fanns i de kalla vintermornar som han var hos Ruth Connors.
Den märkliga, övernaturliga flickan-
-som så naturligt accepterade de dödas närvaro bland de levande.
Ibland tänkte Ray på mig.
Men han undrade ibland, om det var dags att lägga minnet åt sidan.
Det kanske var dags att låta mig gå.
Lindsey, kasta då.
Min mördare hade återfått sina instinkter.
Han visste att min syster undrade över enstöringen i det gröna huset.
Hon verkade besluten att tränga sig på honom.
Han fann det stötande.
Han började känna ett välbekant begär.
-Titta mamma. -Vänta lite.
-Försiktigt, gumman. -Mamma.
Det är fantastiskt...
Titta, mamma.
Pappa, titta hit.
Mr Salmon... hej.
-Vad är det där? -Ett projekt jag arbetar på.
-Är du jägare? -Änder.
-Det är en fälla, va? -Ja.
-Funkar de där verkligen? -Ja då.
Det handlar om konsten att kamouflera...
...och att ha mycket tålamod.
Man sitter i timmar i mörkret. Jag har alltid älskat naturen.
Mr Salmon?
Jag har aldrig fått tillfälle att beklaga sorgen.
Pappa.
-Låt mig hjälpa till. -Det behövs inte.
Inga problem.
Okej, man tackar.
-Den här är till dig. -Åh, tack, mr Harvey.
Varsågod. Den luktar underbart.
Titta på mig.
Den doftar verkligen gott.
Underbart.
Pappa, titta hit.
Du bör nog gå hem nu, mr Salmon.
Gå hemåt.
Förlåt...jag kan inte hjälpa dig.
Vad har du gjort med min dotter?!
Sluta nu! Du kunde ha arresterats.
-Var glad att han inte anmäler dig. -Glad?
-Din far krossade hans dörr. -Han borde ha krossat hans skalle.
Hör du? Är det vad du vill lära dina barn...att trakassera grannarna?
-Han är inte galen. Lyssna på honom. -Jag behöver bevis.
Man kan inte anklaga nån utan bevis.
Du är patetisk.
-Erkänn att du gav upp för länge sen. -Han har rätt.
Det är dags att lägga det bakom oss. Det har pågått för länge.
Allt har sin gång.
Len...jag uppskattar allt du gjort. Du har varit en god vän.
Det gäller även Abigail. Du har varit en god vän åt oss båda.
Mord förändrar allt.
När jag levde hatade jag aldrig nån.
Men nu var hatet allt jag hade.
Jag vill att han ska dö.
Jag vill se honom kall och död, utan nåt blod i venerna.
Titta på mig.
Se vad han har gjort med mig.
Vad är jag nu? Den döda flickan?
Den försvunna flickan? Den saknade flickan?
Jag är ingenting.
Jag var dum.
-Jag var så dum. -Du kan inte styra det här.
Han äger dig inte.
-Du kan bli befriad, men inte så här. -Du vet ingenting.
Den där mannen tog mitt liv.
Vänta bara. Till slut kommer du att förstå.
Alla dör.
-Brian? -Fortsätt bara.
Pappa? Pappa?
Jag insåg vad jag hade gjort. Jag försökte få honom att sluta.
Jag försökte förmå honom att vända.
Jag vet att det är du. Kom ut!
Hör du mig, din jävel?
-Rör mig inte. -Din sjuka fan.
Sluta, Brian!
Pappa!
-Nej. -Sluta!
Du tar livet av honom!
-Han är död! -Vi sticker.
Jag förstod då att han aldrig skulle överge mig.
Han skulle aldrig se mig som en av de döda.
Jag var hans dotter...
...och han var min far.
Han hade älskat mig, allt han kunde.
Jag var tvungen att släppa taget om honom.
Sophie Cichetti. Pennsylvania, 1960.
Hon var hans hyresvärd.
Jackie Mayer. Delaware, 1967.
Hon hade just fyllt 13. Hennes kropp hittades i ett dike.
Lea Fox. Delaware, 1969.
Hon var död då han dumpade hennes kropp i vattnet.
Lana Johnsen, 1960. Bucks County, Pennsylvania.
Hon lurades in i en koja som han byggt av gamla dörrar.
Hon var den yngsta... Hon var sex år.
Flora Hernandez. Delaware, 1963.
Han ville bara ta på henne, men hon skrek.
Denise Liang. Connecticut, 1971.
13 år. Hon väntade på sin far som stängde deras butik, då hon försvann.
Denise, som ibland ville kallas...Holly.
Susie Salmon, 14 år. Norristown, Pennsylvania. 1973.
Mördad i ett rum som han byggt under marken.
Kom igen nu. Kämpa på.
-Mår du bra, Lindsey? -Fortsätt ni.
Springer du ikapp oss?
TONÅRING MISSTÄNKT FÖR MISSHANDEL
Pappa.
Var är pappa?
Mamma.
-Vad gör du här? -Spelar det nån roll? Hon är hemma.
-Hemma för gott? -Självklart är hon det.
-Var är Buckley? -Fotbollsträning i en timme till.
-Tjejen min. -Jack.
Se på dig. Vad har hänt?
Nej, nej, du är för sen... Vi har stängt.
-Har ni stängt? -Ja.
Synd, jag ville bli av med den här.
-Vi ska fylla igen hålet. -Jaså?
Jag vill inte vara till besvär, men...
-Behöver du hjälp? -Ja, tack.
Jag kommer hit nästan varje dag.
Jag tycker om att lyssna till ljuden.
-Har du sett Holly? -Har hon berättat om det här stället?
Ja.
Då måste du vara redo. Jag är Flora Hernandez.
De andra kommer snart.
-Vem är det? -Jag vet inte.
-Han ger mig ett otäckt pirr. -Pirr? Är du 12 år, eller?
Det är så vackert.
Så klart att det är...
Det är himlen!
Vi kör på.
Vad väntar du på? Du är fri.
Nästan...
Inte riktigt.
Ray!
Vad hände?
Vad är det för fel?
Ruth?
Susie?
Du skrev en dikt till mig.
Du kallade dig för "Den svarte".
Bra, vänta lite.
Kyss mig.
Du är bedårande, Susie Salmon.
Det här var den vackra stomme, som vuxit fram i min frånvaro.
Förbindelserna var ibland sköra.
Ibland tog de på krafterna.
Men ofta var de härliga.
Det hände efter att jag försvann.
Jag började se saker på ett sätt...
...som gav mig en länk till världen... utan mig i den.
Vilken kall natt.
Vill du ha skjuts?
Nej.
Inte?
Är du säker? Det är ganska kallt.
Jag kör dig vart du vill.
-Vad sägs? -Du, jag är inte intresserad, okej?
Jag är inte ute efter nåt. Jag försöker bara vara artig...
-Det är osäkert för en ung kvinna... -Hörde du inte? Stick!
När mamma gick in i mitt rum insåg jag att jag väntat på henne hela tiden.
Jag hade väntat så länge.
Jag var rädd att hon inte skulle komma.
Jag älskar dig, Susie.
Ingen märker det när vi försvinner...
Jag menar ögonblicket då vi väljer att gå.
I bästa fall kan man höra en viskning, eller känna en bris av en viskning-
-som virvlar ner.
Jag heter Salmon, som "lax" på engelska. Susie är mitt förnamn.
Jag var 14 år då jag mördades, den 6 december, 1973.
Jag var här ett litet tag...
...och sen var jag borta.
Jag önskar er alla ett långt, lyckligt liv.
Översättning: Zambal www.divXsweden.net